PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Terrace House je show se šesti cizinci, kteří žijí společně
a my sledujeme jejich chování.
Připravili jsme krásný dům a auta.
- Neexistuje žádný scénář. - Ano.
Dnes mezi nás poprvé zavítala žena. Přivítejte Chiemi Buruzonovou.
CHIEMI BURUZONOVÁ KOMIČKA
- Díky. Ráda vás vidím. - Díky, že jsi přišla.
- Tady ji máme. - Vítej!
Když se Terrace House objevil na Netflixu, tak jsem se mu vyhýbala,
protože jsem věděla, že bych nedokázala přestat.
Ale loni v létě jsem se začala dívat a nepřestala,
bylo to jako když se protrhne přehrada.
A už jsem viděla všechno,
každý díl Terrace House, který kdy vyšel.
Díky.
- Nějaké specifické momenty... - Máš oblíbené scény nebo obyvatele?
V sezóně Karuizawa byl kluk, který se chtěl stát kuchařem.
YUUDAI ARAI
- Máš dobrou paměť. - To je Yuudai.
- Odešel tak brzy. - To je pravda.
- Chtěla jsem, aby zůstal a zlepšoval se. - Chápu.
Můžou za to moje mateřské instinkty.
Chtěla jsem, aby se zlepšoval, když si tolik vytrpěl...
- Rozumím. - ...ale odešel moc brzy.
Takže tě musel bavit Ruka.
Bavil mě. Dokonce jsem brečela u jeho anglického projevu.
Přesně to jsem potřebovala vidět.
Na začátku byl úplně k ničemu,
- ale podařilo se mu něčeho dosáhnout. - Chápu, jak se cítíš.
- Chápeš to, Torichan? - Opravdu?
- Kéž by Chiemi přišla dříve. - Ano.
- Jen Chiemi by ti rozuměla. - Ano, souhlasím.
- Ráda sleduji, jak chlapci dospívají. - I já.
Líbí se ti, jak se zlepšují. Nejsi tu jen kvůli aférkám.
Protože chtěla být původně učitelka.
- Přesně tak. - Ano.
- Pomáhala jsem i klukům z Brillian. - To je pravda.
BRILLIAN
- Máš silný mateřský instinkt. - Zřejmě ano.
Vypadáš jako jedna ze sester Koshinových.
- Jsem ta čtvrtá. - Ano, je ta čtvrtá.
HIROKO, JUNKO A MICHIKO KOSHINOVY
- Přišla jsi v pravou chvíli. - Je to zajímavé.
- Vše se obrátilo. - Přesně tak.
- Vivi a Ryo se... - To jsou věci.
- Bylo to rychlé. - ...sblížili.
Stalo se to rychle.
Co to znamená? Nosíš mé iniciály?
Možná by to „R“ mohlo znamenat Ryo.
Měl bych si koupit „J“ jako Japonsko.
Ne, mělo by to být „V“.
- Jde jim to skvěle, že? - Je mezi nimi skvělá chemie.
Vzpomínáte jak moc se smáli, když mluvili o ponzu?
- Dokonce vzniklo i video. - To je pravda.
Zdálo se mi, že Ryo říkal: „Já taky!“
Přesně, souhlasil s ní.
Je hezké vidět, jak se sbližují.
- Ale pak je tu naše tragická hrdinka. - Ano.
- Hana. - Hana...
- Musí to pro ni být těžké. - Plakala.
Ale ještě se nevzdala.
Ty se přece nemusíš bát jeho reakce.
- Fakt? Ale... - Pokud mu to chceš říct...
Pokud mu to řekneš a neklapne vám to,
nic s tím nenaděláš.
Ale taková zkušenost tě posune dál.
- Měla bych to zkusit. - Jasně.
Když mě odmítne, tak...
už nebudu pod takovým tlakem.
Pomáhal jí oblíbenec You, stand-up komik Kai Kobayashi.
Jsem snad jediná, kdo ho zatím má ráda?
- My zatím nevíme, jaký je. - Přesně tak.
- Neznáme ho. - Zatím ne.
Takže tvrdím, že se mi líbí, aniž bych ho dobře znala?
Tak to není.
- V mém věku. - Chci říct,
že máš tendenci se zakoukávat do mužů s tichým a hlubokým hlasem.
S dvěma takovými jsem se rozvedla.
- Oba tak mluvili? - Vtipné.
Vzala sis je, protože se ti líbil jejich hlas.
Přesně tak. Ale pak mi došlo, že k manželství hluboký hlas nestačí.
- Není dost zásadní? - Přesně.
- Rádi bychom viděli Kaie v akci. - Jasně.
- Třeba bude mluvit jiným tónem. - Možná.
Možná bude mluvit pronikavým hlasem: „No to se podívejme!
Rád vás tu všechny vidím!“
- Tím by mě šokoval. - To ne!
- Stále nic nevíme. - Ano.
Pak je tu někdo, koho nechápeme vůbec.
- Co je sakra zač? - Tupas.
- Tupas!
- Viděli jsme ho v práci. - To bylo skvělé.
Nikdy jsem neviděl někoho tak rychle udělat tolik chyb.
Že?
Spletl místnost a nevěděl, jak natočit horkou vodu.
Měl potíže.
To bylo poprvé, co viděl konvici?
Ty konvice jsou všude.
Kdyby to bylo černobílé, vypadal by jako Mr. Bean.
- A pak se Tupas opil. - Nebylo to hezké.
- Přesně. - Rozbrečel se.
Když jsem nikdy nepoznal lásku,
jak mám znát způsob, kterým ji vyjádřit?
Máš zodpovědnost za každé rozhodnutí ve svém životě.
Musíme aktivně hledat lásku uvnitř sebe samých.
Co jiného můžeme dělat?
Když se probudíš, tak jdeš nejdřív sem a umyješ všechno nádobí.
Nemyslíš, že to je láskyplné gesto?
- Vivi byla rozumná. - Mluvila dobře.
- Ano. - Přesně tak.
Teď uvidíme, co se stane mezi Tupasem a Emikou.
Ano.
Určitě myslím, že mě zajímáš.
Moc přemýšlím. A jsem z toho v domě nervózní.
Neslýchám takové věci často.
Jsem nesmělá.
„Nervózní v domě.“
Tvrdí, že je z toho nervózní. Žije v „Nervózním domě.“
Ten komentář vyzněl zvláštně.
Souhlasím.
29. TÝDEN
O LÁSCE
Takže... připadá mi to šílený.
Je to šílený, protože...
Tyhle japonské kancelářské krysy...
Něco vám o nich teď řeknu, jo?
Chtěl bych se jich zeptat na jednu věc...
Proč ještě nespáchali sebevraždu?
Jak to mám říct?
Tyhle japonské kancelářské krysy...
Něco vám o nich teď řeknu, jo?
- Dobré ráno. - Ahoj.
Ty jsi... tu uklidil?
Co? Jo, jasně.
- Aby se tu dalo chodit. - Proč? Co děláš?
V úterý mě čeká vystoupení, tak se na něj musím připravit.
Nahrával jsi sám sebe?
Jo. Nahrávám se a pak se poslouchám,
- abych měl správné načasování a tak. - Aha.
A abych tam neměl žádné mezery a hladce to plynulo.
Zní to složitě.
Před zápasem taky plánuji kombinace a pořadí wrestlingových chvatů,
ale ne vždy to jde podle plánu, takže po konci zápasu
- řeším třeba načasování. - Vážně?
Jasně. Vždy nad tím po zápase dumám.
Děláme podobné věci.
- Je to těžké, že? - Jo.
Rozumím ti.
Zasekl ses?
Jo, ale ne moc.
- Říkám si, jestli je to opravdu vtipné. - Chápu.
Diváci se budou smát, když to podáš vážně.
Máš pravdu. Musím na to být mentálně silný.
Ráda bych šla na tvé vystoupení.
Ale nevím, jestli bych všemu rozuměla.
Mluvíš hodně rychle, že?
Jo, obvykle celkem rychle.
Potřebovala bych tlumočníka.
Najmeš si simultánního tlumočníka?
Jo, abych všemu rozuměla.
Ty jsi blázen. Líbí se mi to. Je to skvělý nápad.
GINZA, TOKIO
Už dlouho jsme spolu nikde nebyly.
Máš pravdu, už je to dlouho.
- Chci se tě zeptat na tolik věcí. - Jasně.
Na to se napijeme!
GINZA GARDEN FARM
- Můžeme? - Zapaříme!
- Na zdraví! - Na zdraví!
PROFESIONÁLNÍ ZÁPASNICE
- Je to dobré. - Chutná mi to.
Máme novou spolubydlící, dívku.
Ukážu vám fotku.
- Je hezká. - Jako panenka.
Vážně hezká.
Taky se jí líbí Ryo.
Je hezká, že jo?
Vypadá jako miss. Beze srandy.
Ale ty jsi s Ryoem strávila víc času.
Já vím, ale jí stačily tři dny. A jeden a půl měsíce vztahu je pryč.
Co tím myslíš?
Vivi je asertivní. Řekne třeba: „Ryo, pojď si povídat támhle.“
- Nemaže se s tím. - Páni.
Vycházejí spolu skvěle. Myslím, že se Ryoovi líbí.
- Cítíš teď hlavně bolest. - Jo!
Takže se snažíš od lásky utéct pryč.
To je v pořádku.
- Ale... - Budeš toho určitě litovat.
Je těžké si udržet sebevědomí. Starám se o svůj vzhled.
Upřímně, zápasnice nejsou pro muže moc atraktivní.
To je pravda.
Znám to z večírků pro nezadané.
Nikdy nechci mluvit o své práci.
Ani já ne! S klukama o práci nemluvím,
ať už se mi líbí, nebo ne.
- Když se mě zeptají na práci... - Skrýváš to jak nejdéle můžeš?
Říkám třeba, že jsem převzala rodinný podnik.
- Rodinný podnik? - Rodinný podnik!
- Jsem druhá generace. - To je super.
Ty klukům upřímně říkáš o své práci?
„Pracuju v zábavním průmyslu.“
Zábavní průmysl? Nelžeš.
Lidi si myslí, že wrestlerky jsou silné. Fyzicky silné.
Ale když opustíme ring,
jsou z nás ty nejzženštilejší holky!
- To jsme! - Chceme, aby nás ochraňovali.
- Přesně tak. - A taky objímali.
Chci, aby mě někdo vzal kolem mých širokých ramen.
Někdo dost velký, aby mě mohl sevřít v náručí.
Když mě dovede obejmout, je to můj typ.
Chápu.
Existuje způsob jak zjistit, jestli se mu líbíš.
Často se to používá na večírcích pro nezadané.
- Rada od mistryně. - Tak jo.
Jíte obvykle spolu?
- Ano, jíme. - U stolu?
- Jo. - Takže, nejdřív
si sedneš vedle Ryoa. Řekněme, že ona je Ryo.
Tady je jeho pití a moje je tady. Napiješ se.
Pak položíš svoji skleničku blíž k jeho. Asi takhle.
Rozumíš mi? A teď se Ryo napije.
Podívej se, jestli dá svou skleničku blíž nebo dál od té tvé.
Cože? To je erotika! To nezvládnu.
Kdyby ses mu nelíbila,
- nedá tu svou blíž k tvojí. - Přesně tak.
Pokud by ses mu nelíbila, dá ji dál od té tvé.
Jo, přesně tak, takže...
- proč to nezkusíš? - Zkus to.
Když posune svou skleničku blíž k mé, asi mu řeknu o svých citech.
- Všechno, nebo nic. - Přesně tak!
- Měla bys být agresivnější. - Vážně?
BASKETBALISTA
HANA KIMURAOVÁ PROFESIONÁLNÍ ZÁPASNICE
ZAČÍNAJÍCÍ KOMIK
EMIKA MIZUKOSHIOVÁ UNIVERZITA J. F. OBERLINA
OSOBNÍ ASISTENT
VIOLETTA RAZDUMINAOVÁ MODELKA
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020
Co jsi uklízel?
- Uklízel jsem kuchyň. - Jsem doma.
- Ahoj, vítej doma! - Ahoj.
Jak to jde?
- Fajn. - Dlouho jsme se neviděli.
Vaříš?
Jo, dělám omelety.
- Jste tu jen vy dva? - Kde je ten obal?
- Vivi je nahoře. - Kde je ledový obklad?
Ledový obklad? Kam se ztratil?
Najdu ho.
Dneska zase hezky voníš.
- Zajímá mě, kde je. - Kam jsme ho dali?
- Mám ho. - Díky. Moc díky.
- Uděláš to? - Jasně.
Jak to šlo, Ryo?
- Jak to šlo? - Dnes?
Dnes jsme vyhráli, ale včera nás porazili.
- Ty jsi nehrál, že? - Hrál.
- Jen chvilku. - No páni.
Chtěli, abych to šel zkusit na hřiště.
- Tak jsem chvíli hrál. - Jak ti to šlo?
Jo, zvládl jsem to. Kde je Kai?
- Šel za kamarádem. - Jo, je venku.
Emika šla na večeři s rodinou.
POMÁHÁM STĚHOVAT - KAI
- Ahoj. - Čau.
Máš bundu.
- Nahoře je vážně chladno. - Že ano? Mám i studené nohy.
- Mrzne. - Dáš si omeletu?
Ne, díky. Nedám.
- Ahoj. - Ahoj.
Jak ses měl?
- Jak ti je? - Jsi vážně v pohodě?
- Co se stalo? - Chodíš normálně.
Strašně mě bolí nohy.
Kdy ses vrátil domů?
Asi před deseti minutami.
- Vítej doma. - Díky.
Vypadá to skvěle.
Většinu udělala Hana.
- Dáš si vodu, Ryo? Vivi? - Máš něco na čele.
- Co? - Díky.
Třpytí se to.
Nechceš vodu?
- Ano, prosím. Díky. - Sedni si.
Dáš si?
- Ne. - Díky.
Můžu se podívat?
Včera to byla zábava.
- Super. - Není to hezké?
- Hezké? - Super.
- Hezké. - Hezké.
Díky.
- Dej ruce k sobě. - Jasně.
- Dobrou chuť. - Dobrou chuť.
Jak dlouho jsi byl pryč?
Dva dny.
- Dva dny. - I když to byly jen dva dny,
- pořád jsem si říkal, že tu chybíš. - Vážně?
- Bylo to dlouhé. - Bylo.
Taky jste mi scházeli.
- Scházeli? - Ignoruješ mě?
- Promiň. - Bolí mě svaly.
Taky jsi mi chyběl.
Mohla jsi to říct dřív, to ticho mě děsilo.
Máš nějaké plány na zítra večer?
Zítra večer?
Ne, nic nemám.
Jestli máš volno...
Počkej. Jdu vlastně na muzikál
do divadla Šiki.
Vážně? To je super. Na jaký?
- Lví král. - Paráda!
Ptám se kamaráda, kdy to začne.
Divadlo Šiki.
- Začíná to ve 13:00. - Dobře.
Budeš dlouho pryč?
Ne, mělo by to končit kolem 15:00.
- Dobře. - No jo.
Takže přijdeš brzy?
- Pokud ne... - Máš pak nějaké plány?
Asi přijdu domů brzo, pokud tu budou i ostatní.
Chtěl bych jít do kina.
- Chtěla bych ochutnat Contrex. - Taky bych šla do kina.
Ale ty máš germofobii, ne?
Máš?
Nejsem si jistá. Jen jsem citlivá na zápach.
Ale tady nikdo nesmrdí.
Předtím jsi moc hezky voněl.
Tihle dva vždycky hezky voní.
- Jo, voníš hezky. - Tahle vůně?
- Ta ne? - Jo, to je ona.
Čím ses navoněl?
Dnes ničím.
Lháři.
Jen jsem se umyl vodou.
Ryo je u holek oblíbený, že?
- Jsem? - Nemusíš to popírat.
- Nezačínej. - Když se ti někdo v minulosti líbil,
nebo když jsi k někomu něco cítil,
odmítla tě někdy nějaká?
Nikdy jsem nepozval holku, která by mě neměla ráda.
Protože sis myslel, že to nemá cenu?
Jo a nechtěl jsem, aby ji to mrzelo.
Dobrá poznámka.
Protože kdybych...
zničehonic vlezl do její bubliny,
pomyslela by si: „Co to sakra děláš?“
Tak proto mi nikdy žádný vztah nevyšel.
Tohle dělám v jednom kuse.
Takže říkáš: „Ahoj, jsem tady. Jmenuju se Vivi.“
„Ahoj, jsem Vivi. Je mi jedno, co si myslíš.“
A když se tomu člověku sama líbím, jdu na to ještě rychleji.
Já taky. Vrhnu se do toho.
Opravdu?
Takže co děláš, když se ti někdo líbí?
Čekáš, až tě pozve?
Nebo ho pozveš ty?
Ještě před týdnem bych ti řekla: „Pozvu ho!“
Ale teď?
Teď se bojím odmítnutí.
Jdu do koupelny.
Běž si sednout.
Ne, pomůžu ti.
Zhorší se ti to.
Nezdá se vám, že tu mrzne?
- Jo! - Můžu zapnout topení?
Jasně, můžeš.
- Takže topení bylo vypnuté. - Jo. Je vážně zima.
Díky, že myjete nádobí.
- Ale ty jsi nejedla. - Jo, ale stejně...
Ovšem vypadá to, že ano.
Díky i za tohle.
Za málo.
Musí ti být zima.
Fakt je mi zima.
- Studíš. - Že jo?
- Nemáš teplé oblečení? - Nějaké mám.
- Máš mikinu? - Jo.
Ale je tenká.
Nemám žádnou silnou.
Silnou mikinu? Můžu ti půjčit, jestli chceš.
- Můžeš? - Mám jich hodně.
- Určitě? - Jasně.
Chci si jednu půjčit.
Voní jako ty?
Můžu ti dát vypranou.
Chci takovou, která voní jako ty.
A já myslel, že jsi germofob.
Tvá vůně se mi líbí.
Tady.
Jsi v pořádku?
- Tady máš. - Díky.
- Oblékni si ji, až ti bude zima. - Líbí se mi.
- To je super. - Hrozně tam prší.
Vážně? Jo, slyším to. Bože.
Krásně voní.
Myslíš?
- Máš skicák? To je on? - Ten zelený.
- Můžu se podívat? Ne? - Můžeš, ale...
Není to ono. Asi šest let jsem nekreslila.
Můj bože! Podívej se na to! To jsi ty?
Ne! To nejsem já! Hej!
Vůbec mi není podobná.
Dobře.
Jsi v tom fakt skvělá.
Voní krásně.
Tak ji nos.
Je to vážně silné.
- Je to ohromný. - „Silné“?
Já...
Jak to mám říct...
Mám nutkání být blízko u tebe.
Opravdu?
To bude feromony.
Ta mikina bude pak vonět jako já.
Připrav se.
Bude vonět jako Chanel, Yves Saint Laurent...
úplně celá...
Vychutnám si to.
Doufám, že ne.
Klidně si protáhni nohy.
- Jsem v pohodě. - Do toho.
Tady. Klidně můžeš.
Protáhni si nohy.
- Chce se mi spát. - Opravdu?
- Co? Hana? - Je tam Hana.
Byla tam Hana?
- Je tam? - Jo, nakukovala.
To je hrozné! Zjistila pravdu!
- To je strašné. - Příšerné.
- Hrozné... - Už to ví.
Bylo to skvělé.
Láme mi to srdce. Hana neudělala nic špatně,
a vím, jak se cítí. Ale ti dva jsou prostě perfektní.
Teď vypadá jako ta špatná.
Ryo se nechová moc mužně.
- Máš pravdu. - Neměl by
víc reagovat na to, co Vivi říká?
Souhlasím! Vůbec na ni nereagoval.
- Ostýchal se. - Přesně tak.
- Ne, to si nemyslím. - Počkejte.
- Myslím, že ona na něj moc tlačí. - No...
- Byla opravdu agresivní. - Ano.
Zaútočila na něj.
Myslíš? Řekla, že má nutkání být blízko u něj.
- Ano. - Měl odpovědět...
- s větším nadšením. - To bychom očekávali.
Zřejmě cítí, že by to v domě neměl dělat.
Myslíš?
Nejdřív ho zajímala, ale jakmile začala být asertivnější,
tak jeho zájem ochladl. Možná je takový.
Když mu došlo, že se jí líbí,
přišlo mu, že se nemusí dál snažit.
Takže se jen dívá, jak to ona řídí?
Je na takové situace zvyklý.
- Protože je tak oblíbený. - Zřejmě si tu chvíli užíval.
Že je někdo asertivní vůči němu.
Někomu se to líbí.
Takže si svou situaci řádně užívá.
Opravdu se mu to líbí.
Nebo má možná raději hloupé holky.
Takové, které vypráví staré hloupé vtipy.
To si nemyslím.
Neříkal, že se rád stará o svou přítelkyni?
Chce jí vařit a česat vlasy.
Říkal, že to pro ni rád dělá.
On je rád ve vztahu ten asertivní, nechce být tlačen.
Má toho nátlaku dost?
- Jen si užívá... - A Hana je viděla flirtovat.
- Ano! - Nemohla jsem se na to dívat.
- Hrozné... - Bylo to opravdu smutné,
muselo ho to úplně odradit.
- Přesně... - Určitě ho odradila.
Bylo by to v pořádku, pokud by ji miloval.
- Kdyby ji měl rád. - Ano.
Je zřejmé, že si Ryo udržuje odstup.
- Hana mu také řekla, že hezky voní. - Ano,
- ale on to ignoroval. - Naprosto.
- A pak nechal Vivi přivonět k ruce. - Přesně tak.
Lehce mě vyděsilo, když řekl, že muzikál končí v 15:00.
Zeptala se, jestli má večer volno.
On chvíli přemýšlel a pak řekl: „Promiň, mám plány.“
Ale končí v 15:00. Večer má úplně volný.
Taky mě to napadlo. Neřekl, že může jít.
A řekl, že přijde brzy, pokud budou ostatní doma.
Evidentně ji odmítl, nechce si s ní nic plánovat.
Přesně...
Předtím jako by o sobě mluvil ve třetí osobě.
„Bylo by ti trapně, kdyby tě pozval někdo, kdo tě nezajímá.“
Jak jinak to mohl podat?
Přesně tak.
Nechtěl ji odmítnout ještě než mu vyzná city.
Ale ten příklad musel sám o sobě bolet.
Řekl to hned po tom, co mu jasně vyjevila své city.
Musela si myslet: „Ach bože, mluví o mně.“
Nemyslím, že to už vzdá.
Upřímně, zřejmě ne.
Ale Vivi se do Ryoa zamilovala.
- Ano. - A je poměrně agresivní.
Je rychlá.
Řekla všem, že se bojí odmítnutí.
Tím naznačila, že počká, až ji pozve on.
Má to udělat on.
Uvidíme, jak se Ryo zachová.
- Jo. - Je to na něm.
- Ryo... - Myslím, že se rozhoupe.
Jo, chci to vidět.
Konečně jsme viděli Kaie v akci.
Přesně tak.
Jaké to bylo?
Došlo mi, že se mi líbí jeho hlas i jeho oči.
- Cítím jeho hlas až tady. - Já vím!
- Je tak sexy. - Nepochybně.
Ani by mi nevadilo, kdyby nebyl vtipný.
- Je ti úplně jedno, co říká. - Je to silná přitažlivost.
- Je mi jedno, co říká. - Chceš jen slyšet jeho hlas.
Byla bych raději, kdyby nebyl vtipný.
Kdybyste spolu chodili, nikdy by se nezlepšil.
Rozmazlila bys ho a on se nikam neposunul.
- Na tom něco je. - Byl by v pasti.
Ahoj.
- Vítej doma. - Ahoj, Ryo.
- Díky. - Ahoj, vítej doma.
- Jsi úplně mokrý. - Totálně.
Bože...
Byli jste spolu na rande?
- Ne. - Jen jsi ji potkal?
- Jo. - Vážně?
Možná.
Proč ses rozhodla přijet do Japonska?
Chtěla jsem studovat módu.
- A... - Je japonská móda tolik populární?
Dělala jsem výzkum o deseti nejlepších školách zaměřených na módu.
A módní akademie Bunka byla mezi nimi.
Je to světově známá škola.
To jsem netušil.
Ale už mám jiné sny.
Od té doby děláš modeling?
- Ne. Pracovala jsem i v restauraci. - Vážně?
Jo, vařila jsem.
Pracovala jsem i na ambasádě.
Zkusila jsem spoustu věcí, ale přijde mi, že poslední dobou se nikam neposouvám.
Přemýšlím, že bych odešla do ciziny.
Nemám ráda, když je má životní cesta rovná a snadná.
Ty chceš někdy žít v Americe, že?
Já?
To bych moc rád.
Jasně.
Ty taky?
Půjdeš se mnou?
Máš na život v Americe nějaké plány?
- Trochu... - Alespoň zhruba?
Jo, ale...
Hraju basketbal už od tří let.
Takže je to tvůj život.
Ale nemůžu ho hrát věčně.
Jednoho dne budu muset skončit.
Ale nedovedu si to představit.
Protože teď můžu pořád hrát,
neumím si konec představit.
Bojíš se?
- O svou budoucnost... - Hůř než to.
Chápu.
Ahoj.
Jo...
- Ahoj. - Jak se máš?
- Kdy jste si mě nahoře všimli? - Už na začátku.
Vážně?
Ty růžové vlasy se nedají přehlédnout.
Určitě jsem si tě všiml.
Takže muzikál končí zítra v 15:00?
Nevím, jak dlouhé to bude.
Zítra večer máš čas?
Myslím, že potom už nic nemám,
ale nejsem si jistý, kdy skončíme.
- Vážně? Mně zápas končí kolem poledne. - Aha.
- Kolem poledne? - Jo, takže bychom mohli jít na večeři?
Můžeme se domluvit zítra?
- Teď nemůžu nic slíbit. - Znáš bary oppai?
Nevadí mi jít pozdě, pokud budeš chtít...
Hej, neposlouchej je!
Hej!
Mluvíte o oppai barech?
- Skoro jsem Hanu nevnímal. - Neposlouchej nás.
- Dělej, že tu nejsme. - Zapomněl jsem, o čem Hana mluvila.
Jo, mluvily jsme o nich.
Nevadí mi jít pozdě večer.
Dobře. Dvě hodiny a 30 minut...
Takže to budou tři...
Úplně ji to odradilo.
Proč jsem o oppai barech začala?
Končí to v 15:00. Ještě musím počkat na kamaráda.
- Jestli můžeš, tak půjdeme. - Dobře.
- Jestli chceš. - Jasně.
A tak jde do jídelny, té maličké jídelny
a jeho nevděčná rodina tam kurva jen sedí
a cpe se tím podělaným jídlem, které on koupil a tak...
Jak je, Calvine Kleine?
Nejsem Calvin Klein, já jsem Hana.
Hano. Jak je?
- Je mi fajn. - Jsi v pohodě?
Jsem, ale...
Můžeme si pokecat?
- Nechceš zkoušet? - Ne, povídej.
- Mluv na mě japonsky. - Proč?
- Angličtina mě znervózňuje. - Dobře.
Můžu mluvit?
Do toho.
Díky.
- Pozvala jsem Ryoa na večeři. - Ano?
Jo, ale on na to: „Jen když budu mít čas.“
To byla jeho odpověď. Vážně jsem se snažila, ale...
on nemá vůbec zájem.
Nemyslím, že to bude fungovat.
- Poslední dny jsou fakt těžký. - Proč?
Protože poznám, že o mě nejeví vůbec zájem.
Tak to neber.
- Mě by to motivovalo. - Vážně?
Kdyby mě moje vyvolená nechtěla, přemýšlel bych nad svými slabinami.
A...
snažil bych se být lepší člověk. Ještě lepší, než kterého ona chtěla.
Chci vidět stejně jako ty.
Tak proč to neuděláš?
- Můžeš. - Myslíš?
- Chci udělat něco jiného. - Co přesně?
Říkám si,
že pokud na tu večeři půjdeme,
- budu k němu upřímná. - Co mu řekneš?
„Něco k tobě cítím.“
To zní skvěle.
Měla bys mu upřímně říct, co k němu cítíš.
Mimochodem,
můžu se zeptat?
Řekněme, že existuje někdo, ke komu nic necítíš.
Dobře.
Šla bys s tím člověkem opakovaně na rande?
- Ne, nešla. - Nešla?
Protože...
Potichu.
Promiň.
- Mluvím tak nahlas? - Ne, to ne.
Promiň...
- Takže bys nešla. - Ne.
- Ublížil bych jí, kdybych šel? - Ano.
Dobře.
Víš, o kom mluvím.
Jo.
Kdyby byla dívka, která by ke mně...
Chápu to.
...nic necítila, ale mně se líbila
a zval bych ji na rande...
Stejně bys mě pozval?
Jo...
Ale ty řekneš, že nechceš.
Řekla bys třeba: „Promiň, nemůžu.“
- Jo. - A kdybych se tě zeptal na důvod...
- Co bys řekla? - „Nechci tě.“
- Ale... - Co? Je to moc drsné?
To by chlapa ranilo.
Já vždycky mluvím přímo
a v tom se nezměním.
Už od začátku neskrývám své city.
Možná nejsem zcela upřímná k lidem, které opravdu miluji,
tedy do určité míry.
Ale vždy se snažím být otevřená.
Pokud si jsi jistý svými city, stejně to nezměníš.
Takže pokud ti na ní záleží, čím dřív, tím líp.
- Myslíš? - Nebude muset plýtvat časem,
a může se posunout dál.
Rozumíš?
Ale...
pokud si nejsi jistý svými city,
neměl bys ji pustit.
Jasně.
Ale pokud k tobě mám být upřímná,
nechtěla bych, abys s ní šel.
Ale...
řekněme, že tohle jsem nikdy neřekla.
Sakra...
Pan oblíbený.
Bože... to nejsem.
Je to zítra, že?
Jo, pozvala mě na večeři po Lvím králi.
Ale neřekl jsem jí, že můžu jít.
Aha.
Máš na zítra nějaké plány?
Ne, nic nemám.
Ani já ne.
Nechávám si pondělky volné,
protože někdo v tomhle domě řekl, že má volno jen v pondělí.
Chlapík se smutnýma očima.
Chlapík se smutnýma očima je doma jen málo.
Proto jsem se rozhodla nechat si pondělky volné a přesunout své plány na jiné dny.
Ale chlapík se smutnýma očima je zaneprázdněný,
takže to chápu.
Rozumím tomu.
Jo, já vím...
My prostě nemáme dost času, který spolu můžeme trávit.
Ne, to nemáme.
- Často nejsem doma. - Ano.
Chybíš mi víc než kdokoli jiný.
Co to má znamenat?
- Dívám se na video s tebou než jdu spát. - Tomu nevěřím.
Myslím to vážně.
Nedělám si legraci.
Měl bych si teď jít promluvit s Hanou?
Měl bys to nechat na zítra.
O takových věcech by se nemělo mluvit před spaním.
Máš pravdu.
- Jo. - Pojďme nahoru.
- Do herny. Chce se ti spát? - Ne.
- Chci si být jistá sama sebou. - Jasně.
- To je důležité. - A...
rozhodla jsem se přijmout sebe sama.
Když tě odmítne, jeho chyba.
Bude to jeho problém.
Komu by slušely růžové vlasy víc než mně?
Jo, podle mě jsi sexy.
- Vážně? - S těmi růžovými vlasy. Myslím to vážně.
- Děkuji. - Jsi krásná.
Nech toho.
Vážně myslím, že jsi krásná.
- Ne. - Myslím to vážně.
Nech toho, prosím.
Myslím to vážně!
Přestaň, prosím.
Myslím, že jsi krásná, Hano.
Díky.
Jsi krásná, jsi vtipná...
- Máš úplně všechno. - Ne.
Když se to někomu nelíbí,
proč ti na takovém člověku záleží?
Díky.
Nezírej na mě.
Ale díky.
Cítím se o moc líp. Budu si věřit.
Když s ním půjdu na večeři, vynasnažím se.
Ahoj.
- Co se tu stalo? - Udělal jsem tu trochu místa.
Jsem tu poprvé.
- Zkoušel jsem tu na vystoupení. - Super.
Co tu vy dva děláte? Chtěli jste si prohlédnout pokoj?
Viděli jsme Kaie jít nahoru.
- Zajímalo nás, co dělá. - Přesně tak.
- Byli jsme zvědaví. - Vážně.
- Můj bože... - Přerušili jsme vás?
Jen jsme si povídali.
O čem jste si povídali?
O spoustě věcí.
Co si myslíme. Co si ona myslí.
O čem?
O... lásce.
Takže jste si povídali o lásce.
Ale nic vážného.
Já nevím. Je to na tobě.
Nezačínej o tom.
Tak jak je?
Prosím?
Jsi v pohodě?
Jak to myslíš?
Jen jsem myslel příliš na basketbal.
Co je tvoje největší priorita?
Určitě basketbal.
Vůbec nepřemýšlíš o „něčem jiném“?
Basketbal je vždy na prvním místě. Je těžké zvládnout obojí najednou.
Je to úplně něco jiného, ale... je to těžké.
Asi bych měla jít do postele. Brzy vstávám.
Jo, musíš brzy vstávat.
Přimělo mě to vážně přemýšlet.
- To, co jsem teď řekl? - Jo.
Inspirovalo mě to. Díky, že jsi s tím začal.
Číslo jedna? To je docela drsné.
- Jo. - Souhlasím.
- To bylo skvělé. - Neuvěřitelné.
Nečekal jsem, že se to bude tak měnit.
Bylo to trochu...
Bylo to šílené, ztratila jsem se.
Torichan s nimi nedokáže udržet krok.
Tolik mi schází Ruka!
Byla zábava ho sledovat.
- A tolik dospěl. - Přesně. A taky byl sexy.
Přimělo nás to přemýšlet o lásce.
„O lásce,“ co?
- O lásce. Bože. - Ale co myslíš?
- Ryo je... - Ona je mimo.
Za to může láska.
Můžete jí dát video s Kaiem?
Sestříhejte to pro mě, aby tam byl jen Kai.
Každou chvíli takhle pohne ramenem.
Bude mi stačit jen zvukový záznam. Budu ho poslouchat v autě.
Vypadá tak šťastně.
Myslím, že to Ryo řekl kvůli Haně.
Myslel to tak, ale neočekávaně to zasáhlo Vivi.
Ale nemohl to popřít.
Takže Ryo k Vivi přece jen něco cítí?
Samozřejmě.
- Pozval ji nahoru. - Přesně tak.
Nečekal, že tam bude Kai s Hanou.
Ale předtím se dobře bavili.
- Já si nejsem jistá, jestli... - Možná se mu zas tolik nelíbí.
Je do ní úplně zblázněný.
Zeptal se, jestli by jí vadilo, kdyby šel na rande s někým, koho nechce.
Přesně. Podle mě to bylo tak,
že se snažil naznačit Vivi, že o Hanu nemá zájem.
Ale ta scéna byla nejkrutější.
- Která? - Když za ním Hana přišla.
Věděla, že nemá velkou šanci,
ale přesto to naposled chtěla zkusit, jestli by s ní nešel.
- Neposlouchal. - To bylo drsné.
Proč Emika mluvila o oppai barech?
- Proč? - Že jo? Proč?
Najednou jsme začali útočit na Emiku.
Nemohla si pomoct.
- Nemohla si pomoct. - Ano, to je v pořádku.
- Ale mluvit o tom v obýváku? - Žádný problém.
Ryo jejich debatu nemohl přeslechnout. Dokonce řekl,
že zapomněl, o čem Hana mluvila. To nebylo hezké.
Kdyby Hanu chtěl, tak by je neposlouchal.
- Přesně tak. - Ano.
Koho zajímají oppai bary?
- Chlapi to nedokážou ignorovat. - Vážně?
- Vážně.
Byla bys překvapená, co všechno se tam dozvíš.
Co je oppai bar?
- Na to by ses neměla ptát. - Maminka ti to nedovolila.
Ale no tak. Já je dokážu popsat nejlépe ze všech.
Přestaň s tím.
Můžeš o tom mluvit na YouTube.
- Dobře. - Ten kanál taky není o oppai barech.
Nedělej to.
Chtěl jsem mluvit o místech a cenách.
- Nemusím? Dobře. - Kdo takové informace potřebuje?
- To je teda drsné. - Dnešní díl je výborný.
- Vivi je šikovná. - Je hustá.
Vivi je vážně...
- Je zkušená hráčka. - Měla spoustu nepřímých volných kopů.
- Hraje skvěle. - Lehce se pohybuje na hřišti.
- Nemá těžké nohy. - Chápu.
Přesně tak.
Kdyby mi řekla: „Nechci, abys s ní šel...“
- To řekla. - Ale nepřímo.
- Řekla: „chlapík se smutnýma očima.“ - Ano!
- Chlapík se smutnýma očima nebývá doma. - To není.
- Nechává si volné pondělky. - Jde na to přímo. Líbí se mi to.
Přesně tak.
Ryo by se měl brzy rozhodnout, nebo ublíží víc lidem.
- Souhlasím. - Ano.
Ale on si není jistý.
Nechtěl by nikomu ublížit...
Nepůsobí příliš nadšeně.
Je nejspíš jen moc hodný.
Nechce Hanu šokovat.
Já si myslím, že nechce být za padoucha.
Chce být stále kladný hrdina.
To si nemyslím.
Hraje si na hloupého a já si myslím, že on takový prostě je.
Myslím, že Ryo a Hana by spolu měli jít na večeři.
Ale zdá se, že on je už rozhodnutý nejít.
Možná ano.
Nebo by šel a prostě jí řekl: „Hano, promiň, ale ne, děkuji.
Budu se soustředit na basketbal.“
- To je výmluva? - Svede to na basketbal?
Pokud ji takhle odmítne, tak ho nechci později vidět na rande s Vivi.
- Visket. - „Visket“?
- Spojila jsi „Basket“ a „Vivi“?
- Hezky. - Chápu.
Přestaň vymýšlet nesmysly.
- Visket, ne basket. - Chápu.
A nekrč rameny.
Visket. Vis, Vis, Visket.
- No tak. - To stačí.
Co je to s tebou?
- Děsí mě! - Řekla, že ji děsíš.
Co to má znamenat?
Promiňte, pane. Má dcera říká, že ji děsíte.
Dělám to jako Kai.
Říkala, že ji děsíš!
Včera jste si povídali dlouho do noci.
Jak to šlo?
Myslíš mě a Ryoa?
Snažila jsem se ho celkem agresivně sbalit a myslím, že jsem se vyjádřila jasně.
- Vážně? - Jo.
Ale teď se mi zdá...
Tvrdě pracuje, aby si splnil svůj sen.
Říká, že basketbal je největší priorita...
v jeho životě.
Svým způsobem ho obdivuji.
Vždycky říkám, že mou největší prioritou je můj cíl,
ale jakmile se do někoho zamiluju,
je tou prioritou ten člověk. A na sebe někdy zapomínám.
Ale spousta chlapů...
tenhle postoj nesdílí.
Sama se pro to nadchnu a pak to celé sama ukončím.
Jsem doma.
- Ahoj. - Ahoj.
Čau, co děláte holky?
Uklízíme kuchyň.
Díky, že to děláte.
Chtěla jsem jít na večeři s Ryoem, pokud bude mít volno.
Psala jsem mu, ale nepřečetl si to.
- Je doma? - Ne, není.
Nešel na Lvího krále?
Ale říkal, že bude doma v 15:00, ne?
- To jsem neslyšela. - Jo, říkal to.
Že jo?
Sakra, mám tu od něj zmeškaný hovor.
- Kdo ti volal? - Ryo.
- To je dobře. - Ani ne.
- Ahoj. - Čau.
Jak je?
- Jak se máš? - Jsem v pohodě.
- Vyhrála jsi zápas? - Jasně, vyhrála.
Máme papírové utěrky?
- Gratuluji. - Díky.
- Muzikál před chvílí skončil. - Vážně?
- Víš, jdu na večeři s kamarádem. - Dobře.
- Promiň. - To je v pohodě.
- Mrzí mě to. - To nic.
- Uvidíme se pak. - Měj se.
- Tak dobře. - Opatruj se.
- Díky. - Za málo.
- Ahoj. - Ahoj.
Půjdu se převléknout.
Budeme relaxovat.
Dejte se dohromady s Tupasem.
Tím si nejsem tak jistá.
Chci, aby tu vzniknul nějaký pár.
Já...
Já nevím...
Já chci mít ve všem jasno.
Nemám ráda nejasnosti. Unavují mě.
Je to jen týden, takže...
- moc to neřeš. - Jen týden?
- Jo, jen týden. - Přijde mi, že jsem tu déle.
Máš krásný make-up.
- Díky... - Sluší ti to.
Sluší, ale na rande mě nevezme.
Nevím, co mám říct.
Podíváme se spolu na Titanic. Koupil ho.
Nech toho, nechci brečet.
Co můžu udělat?
- Prosím? - Máš papírové utěrky?
- Jo. - Tady.
- Ale klidně odpočívej. - Ne...
- Chceš něco dělat, že? - Chci.
Aby ses zabavila.
A je to tady.
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020
Překlad titulků: Jan Tvrdík